Af Torben Okholm, Alt om Data
Denne artikel er oprindeligt bragt på Alt om Data. Computerworld overtog i november 2022 Alt om Data. Du kan læse mere om overtagelsen her.
Jo større, desto bedre. Otte er dobbelt så meget som fire. Heraf følger, at 8K-video må være dobbelt så god som 4K. Er du ikke overbevist? Det forstår vi godt. Lad os derfor prøve at se nærmere på sagerne.
8K er naturligvis fire gange så meget som 4K, når det gælder antallet af de pixel, der er til rådighed. Men det er ikke det, der er det væsentlige. Det hjælper os nemlig ikke med at finde svar på det grundlæggende spørgsmål, som selve eksistensen af 8K stiller: Er større opløsning nødvendigvis bedre? Eller udtrykt mere specifikt: Er der nogen fordele ved at gå fra 4K til 8K? Strengt taget giver 4K over otte millioner individuelle pixel. Kan man forestille sig, at 8K’s 33 millioner pixel i virkeligheden er overkill?
Vi må også spørge os selv, om der er nogen mening i 8K, hvis der ikke findes noget 8K-indhold? Selv 4K-indhold er alt andet end allestedsnærværende. 8K-indhold er nærmest ikkeekisterende. Det syntes ikke at bekymre skærmproducenterne under CES tilbage i januar.
Bevares, det var ikke mange af 8K-vidunderne, der var pc-skærme, men når HD-tv viser vejen, plejer mainstream-pc’er at følge trop. Således arvede pc’erne 1080p og siden 4K fra tv’er.
Det næste bliver med stor sandsynlighed 8K. Naturligvis er pc- og laptopskærme mere varierede end som så – superbrede skærme breder sig på desktoppen, og nogle satser på højere 3:2-skærme. Men det, der gælder for HD-tv, bliver som regel standard for pc’en. 8K er på vej.
8K betegner typisk et pixelmønster på 7680 x 4320 pixel. 8K er derfor fire 4K-pixelmønstre, ligesom 4K var en firedobling af 1080p. Med andre ord vil der gå relativt kort tid, for skærmbranchen har bevæget sig fra to millioner pixel hos 1080p til 33 millioner hos 8K. Det er en stigning i ren opløsning på 16 gange. Forbløffende. Spørgsmålet er, om fordelene er synlige.
Er 4K ikke nok? For enhver skærm gælder det, at der kommer et punkt, hvor mennekets øje ikke længere kan skelne yderligere detaljer. Apple populariserede dette begreb med sine “Retina”-skærme, og tanken var, at enhver Apple-skærm med “Retina”-navnet skulle kunne matche eller overgå den visuelle formåen hos det menneskelige øjes nethinde (retina på latin og engelsk). Det er det punkt, hvor man ikke længere kan skelne mellem individuelle pixel.
Er microLED løsningen?
![](https://www.computerworld.dk/uploads/aod/2019/07/3-1-1024x701.jpg)
Det lyder fjollet at sende et stort baggrundslys – eller en enorm mængde individuelle baggrundslys – gennem et net af bittesmå uperfekte lukkere, når man skal konstruere skærme i stort format og med fuld farveskala. Men sådan er LED-skærme. Med den tilgang vil kontrast og synsvinkler altid være problematiske. Det samme gælder pixelrespons.
Bevares, LCD-teknologien har udviklet sig dramatisk, men den bliver aldrig optimal til dette formål. Til smartphones og nogle HD-tv’er er alternativet til LCD i stigende grad OLED (organisk LED-teknologi).
Den største fordel er, at hver pixel er sin egen lyskilde, og derfor betyder “slukket” faktisk slukket, og den opnåelige kontrast er derfor i realiteten ubegrænset. Men OLED har sine egne problemer. Også den lider under problemer med off-axis-billedkvalitet. Et større problem er indbrænding, der navnlig er irriterende, hvis man har tilbageværende skærmelementer. For eksempel Windows’ brugerflade.
Det ser ud til, at en endnu bedre løsning er microLED. Den minder om OLED, men den bygger ikke på organiske materialer, og derfor lider den ikke under indbrænding. Den giver også næsten perfekte synsvinkler og den samme ubegrænsede kontrast som OLED. Hidtil har problemer med driftssikker produktion af teknologien forhindret microLED i at blive mainstream.
Hvad angår ingeniørarbejdet, er det også problematisk at gøre kredsløbene tilpas små til at passe til skærme med høj opløsning. Men tunge aktører såsom Samsung og – efter sigende – Apple arbejder hårdt på at gøre teknologien egnet til masseproduktion.
Samsung viste sin nyeste microLED-teknologi på CES i januar, og billedkvaliteten er fuldstændig forbløffende. Man viste en ny version af firmaets microLED, “Wall”, i år. Den var på 219 tommer. Skærmen består af modulær microLED, der teoretisk kan kombineres og udgøre en skærm af næsten enhver størrelse eller facon, og resultatet er en fuldstændig kantfri skærm. At se på den skærm, der var på CES, var som at se gennem et enormt vindue – så realistisk er billedkvaliteten.
OLED har været længe om at tage springet fra HD-tv til pc, hvor problemet med indbrænding er større på grund af for eksempel Windows. Når vi ser, hvordan microLED begynder at komme op i omdrejninger, vil det ikke overraske os, hvis teknologien slår stort igennem på pc-området, før OLED vinder terræn. En 8K-microLED-skærm ville være noget nær det ultimative slutspil for konventionelle fladskærme.
Distanceindlæring
Det er svært at definere, hvad dette betyder i praksis. Det afhænger ikke kun af skærmens pixeltæthed, men også af afstanden til skærmen. Hvis man for eksempel står 6 meter fra 1080p-laptopskærm på 15”, har man ikke en chance for at skelne dens pixel. Hvis afstanden er 45 centimeter, er situationen en helt anden.
Håndholdte enheder såsom telefoner bliver udsat for den tætteste visuelle granskning. Derfor giver selv en billig smartphone nu mindst 300 pixel pr. tomme. I den anden ende af skalaen bliver tv’er betragtet fra langt større afstande. Derfor kan man sammenligne den tilsyneladende pixeltæthed på et tv, der bliver betragtet på afstand, med en smartphone. Pc-skærme ligger et sted midtimellem. Lad os illustrere det med nogle tal.
Man man se således på det: Forestil dig, at du iagttager en 30”-8K-skærm på 30 centimeters afstand. Dens pixel ser ud til at have nøjagtig samme størrelse som en 1080p-skærm, der bliver iagttaget på 120 centimers afstand. Det kan hjælpe med at illustrere den omstændighed, at synsafstanden er afgørende.
Det er imidlertid den måde, hvorpå denne afstand forholder sig til det menneskelige øjes synsevne, der er afgørende. Det standardiserede mål for normalt syn bliver defineret som en synsstyrke på 6/6 (på engelsk 20/20, fordi man her måler i tommer).
Det indebærer, at det menneskelige øje kan opfatte detaljer ned til en sekstendedel af en grad. Det virker ikke i sig selv synderlig oplysende, men man kan bruge det til at beregne den afstand, hvor en skærms pixeltæthed svarer til en synsstyrke på 6/6. Og dermed kan man opnå det, som Apple kaldte Retina-display.
Tag en 1080p-skærm på 15,6” af den type, man ofte ser hos gaminglaptops. Det bliver til 148 pixel pr. tomme, og man skal iagttage skærmen på 60 centimeters afstand for at opnå en pixeltæthed, der svarer til en synsstyrke på 6/6. Hvad så med en 4K-skærm på 40”? Det er 110 pixel pr. tomme, og man skal betragte den på knap 80 centimers afstand for at få den samme virkning.
Det er en god ide at måle disse afstande, hvis man for alvor vil have en fornemmelse af alle disse sager. 60 centimeter er sandsynligvis mere, end du tror. Nok så vigtigt er det, at denne afstand er større end den, som de fleste har mellem deres øjne og en laptopskærm.
Det er noget, vi alle kender og forstår instinktivt. Enhver teknisk interesseret er for eksempel opmærksom på, at skrifttyperne på en smartphone virker skarpere og tydeligere end dem på en pc-skærm. Når det gælder en 4,7”-skærm på iPhone 6 til 8, er den optimale synsafstand omkring 30 centimeter. Det er lidt tættere, end man normalt holder telefonen, men de 60 centimeter, der bliver krævet af en 1080p-laptopskærm, ville man normalt ikke bruge med en mobiltelefon.
Spørgsmålet er, hvor 8K kommer ind i billedet, og hvordan denne standard forholder sig til 4K. Hvor stor skal en 8K-skærm være, for at man opnår en fordel? Kan du huske vores 4K-skærm på 40” og dens ideelle synsafstand på knap 80 centimeter, der matcher en synsstyrke på 6/6? Afstanden falder til 45 centimeter ved en 8K-skærm på samme størrelse. Med en 40”-skærm gør 8K en forskel ved normale synsafstande.
Synspunkter
Hvad så med en 32”-skærm? Med 4K taler vi om en synsafstand på 60 centimeter, hvis vi vil opnå Retina-synsindtryk. Det er en anelse længere, end de 53-56 centimeter, som denne artikels forfattere lægger mellem øjnene og skærmen. Med 8K på 32 tommer taler vi om lidt over 30 centimeter, hvis vi skal ramme en synsstyrke på 6/6. Man kan argumentere for, at det er overkill.
6K ville sandsynligvis være nok til en 32”-skærm. Men hovedsagen er, at man kan se forskellen på 4K og 8K på en 32”-skærm ved normale synsvinkler. Det ved vi, fordi vi har set det.
Alt dette forudsætter normalt syn. Nogle har bedre syn; andre har ringere syn. Men konklusionen er, at fordelen ved 8K i forhold til 4K i en pc-skærm er begrænset til relativt store skærme. En tommelfingerregel er, at fordelene ved et spring fra 4K til 8K hurtigt forsvinder med skærme på under 30 tommer. Omvendt stiger 8K’s berettigelse, når skærmdiagonalen kommer over 30 tommer.
Før vi begiver os ind på nogle af de andre tekniske aspekter ved 8K, må vi lige berøre spørgsmålet om 8K-indhold. Det er rigtigt, at der stort set ikke findes noget 8K-indhold. Det er også sandsynligt, at denne situation ikke vil ændre sig i den nærmeste fremtid.
Det er et problem for et 8K-tv, hvis primære formål er forbrugerindhold. Men det gælder ikke for pc’en. 8K-opløsningen giver et skarpere billede med bedre skriftbillede og flere detaljer. Når man én gang har oplevet en pc-skærm med meget høj dpi, virker en standardskærm decideret nedslående. Noget lignende gælder høje refresh-rates. Når man først har oplevet det, er der ingen vej tilbage. 8K giver også bedre plads på skrivebordet.
8K i dag, ikke i morgen
![](https://www.computerworld.dk/uploads/aod/2019/07/2-2-1024x750.jpg)
Hvordan er Dells 8K-skærm i grunden?
For næsten et år siden landede Dells 8K UP3218K hos
Alt om DATAs søstermagasin Datatid TechLife. Hvordan var den? Hvis man arbejder med rendering af skrifttyper, er svaret: seriøst appetitvækkende. Med 8K-opløsningen komprimeret til 32”-dimensioner er resultatet en Retina-agtig pixeltæthed på 275 dpi. Labert.
En anden nydelse er det at se fotos i meget høj opløsning, rendering og video i al deres pragt. Denne skærm giver professionelle billedbehandlere en mulighed for at iagttage alle detaljer i multimegapixel-billeder, der sætter 4K-masserne i skygge. Redigering af 4K-video i et lille vindue, men ved fuld opløsning, er også et fikst trick.
UP3218K kræver dobbelt DisplayPort 1.4-forbindelser til arbejde ved 60 Hz. Det er plagsomt, og skærmen blev meget varm langs den øverste kant. Det lover ikke godt for den langsigtede driftssikkerhed. I øjeblikket kan man godt glemme alt om at spille spil ved den oprindelige opløsning, og skærmen understøtter heller ikke højere refreshrates ved lavere opløsninger.
Den er derfor i høj grad et produkt, der er i sin vorden. Og den er sandelig kostbar: knap 27.000 kroner. Men når det gælder billedets skarphed og præcision, er der intet, der ligner den, til desktop-pc’er.
Forbindelser
Teoterisk set kan de fleste moderne spil køre ved 8K. Man kunne derfor argumentere for, at pc’en allerede er 8K-parat. Den påstand kræver imidlertid nogen forklaring, og det fører os til den første af de tekniske forhindringer: skærminterface. Den i øjeblikket mest avancerede version af DisplayPort er 1.4.
Med 8K understøtter DisplayPort 1.4 kun fuld 8bpc-farve pr. kanal og 4:4:4 chroma-subsampling ved 30 Hz. Hvis man vil op på 60 Hz, skal man enten ty til to forbindelser, bruge displaystream-kompression eller gå ned til 4:2:0 subsampling. Til 120 Hz skal man bruge kompression og et dyk i subsampling.
Når det gælder HDMI, skal man bruge en 2.1-port for at køre ved 60 Hz. Der findes i øjeblikket ingen videokort med HDMI 2.1-support. Det er ikke noget stort problem i betragtning af, at DisplayPort i forvejen er det mest pc-fokuserede interface, men det er værd at være opmærksom på.
Det vigtigste problem er imidlertid, at vi er flere år fra at være i en situation, hvor man kan have 8K kombineret med farver i høj kvalitet og en refreshrate på 120 Hz eller højere. I den overskue-lige fremtid bliver man nødt til at gå på kompromis.
Hvis vi antager, at du er kommet over interfacehurdlen, bliver det næste problem vanskeligheden ved at køre 3D-applikation ved 8K.
Kort sagt giver 8K fire gange så stor belastning på grafikkortet som 4K. I betragtning af, at der kun er meget få (hvis nogen overhovedet) videokort, som kan spille alle spil glat ved 4K med alle lækkerierne skruet helt op, er tanken om at spille de mest krævende spil ved 8K mildt sagt ret optimistisk.
Sagen er, at 8K-gaming med meget stor sikkerhed en dag bliver mulig. I mellemtiden kan man køre interpoleret ved for eksempel 4K på en 8K-monitor, og det er næsten lige så flot som ren 4K (det har vi konstateret ved selvsyn). Derfor kan man få fordelene ved skrifttype-rendering, skrivebordsplads og generel skarphed og præcision, mens man venter på, at gpu-teknologien – og ikke mindst videoindholdet – indhenter 8K.
Naturligvis pynter 8K ikke ligefrem på produktionsomkostninger og de heraf følgende priser på skærme. Med teknologier som local dimming-baggrundslys, understøttelse af HDR, bredere farvespektrum, adaptive synching og alt det andet, er pc-skærme blevet meget komplekse.
Hvis man for eksempel vil have en pc-skærm med refresh på mindst 120 Hz, 4K og HDR, taler vi om en udskrivning på mange mange tusind kroner. En dag vil vi kunne føje 8K til den liste. Det står ikke klart, hvornår det vil ske, men vi kan roligt regne med, at det ikke bliver billigt.
Hvis man kan leve med 60 Hz refresh, er 8K-skærme nok til at komme i nærheden af inden alt for længe. Se, hvad 4K-tv’er gjorde ved markedet for pc-skærme. Man kan få 40”-skærme, der bygger på tv-skærme, til under 4000 kroner. Lige nu findes der 27”-4K-skærme med billig TN-teknologi.
Ja, 8K-skærme er lige nu edderdyre; Dells UP3218K (se boksen til højre) er en af de få tilgængelige modeller, og den koster stadig ca. 27.000 kroner over et år efter lanceringen. Men vent få år, så vinder 8K terræn, og pc-skærmene vil med stor sikkerhed blive overraskende rimelige i pris.