Af Rasmus Elm Rasmussen, Alt om Data
Denne artikel er oprindeligt bragt på Alt om Data. Computerworld overtog i november 2022 Alt om Data. Du kan læse mere om overtagelsen her.
Spejlløse kameraer bliver mere og mere populære, men har primært været tilgængelige i de mindre sensorstørrelser. Kun Sony har tilbudt full frame. Den tid er dog forbi. Nu har de største konkurrenter kastet sig ind på området. Vi ser, om nogen af dem har en chance mod Sony.
En større sensor giver bedre dynamik i farver og kontrast, flottere dybdeskarphed, højere lysfølsomhed, mindre støj og andre stærke egenskaber.
Man kunne bruge lang tid på at forklare fordelene, men kort sagt giver full frame-sensorer bare et bedre billede. Det ser du straks, du tager et af de fire kameraer i brug. Glem mobilkameraernes falske bokeh-effekter; her forenes et knivskarpt fokus med baggrunde, der sløres smukt og naturligt, mens der er dybde og farver, som matcher professionelle fotos.
Alle deltagere er fine eksponenter for de kvaliteter, der gør full frame værd at investere i. Ikke desto mindre er der betydelige forskelle mellem testens fire kameraer.
Ordentlige klodser
Designet er selvsagt ikke helt ens. Fælles er dog, at det er kameraer i den kraftige klasse, vi har med at gøre. Det vil næppe være dit førstevalg til ferieturen. Det er ikke bare kroppen, der gør kameraer store og tunge, objektiverne trækker vægten gevaldigt op. I kraft af den store sensor kræves mere glas, og det mærkes. Vi testede med de kit-objektiver, der kan medfølge, og de kræver to hænder for optimal betjening.
Størrelsen giver dog plads til bedre ergomoni. De massive kroppe gør kameraerne gode at holde på. I vores tilfælde passede EOS R og Lumix S1, testens to største kameraer, bedst i hånden.
Fuld fysisk kontrol
Vi fik dog en forkærlighed for Z6. På en eller anden måde er det lykkedes for Nikon at gøre kamera og objektiv betydelig lettere end konkurrenternes. A7R-III er også ret kompakt, men ligger ikke optimalt i hånden.
At du får to kortpladser hos Sony trækker dog lidt op. Begge er til "almindelige" SDXC-kort. Hos Canon er der kun én plads. Det gælder også Nikon, hvor der skal anvendes de hurtige, men ret dyre XQD-kort. Hos Panasonic er der plads til et kort af hver type.
USB C-port til overførsel og opladning får du hos alle. HDMI i fuld størrelse er der også hele vejen rundt, undtagen hos Sony.
Udvalget og typen af knapper, hjul, joysticks og infoskærme varierer. Det er lidt af en religion, hvad man foretrækker. I sidste ende handler det mest om vane.
Man er rimelig hurtigt fortrolig med betjeningen, uanset modellen. Men for os var det Lumix S1, der bød på den mest intuitive kontrol. Her er fysisk betjening af alle væsentlige funktioner, en god infoskærm og ikke mindst en skarp søger og flot touchskærm, der vippes op, ned og til siden. Det er tæt fulgt af Nikon, som har mange af de samme kvaliteter.
Canon skal have ros for at gå nye veje med en multifunktions-touchbar, men vi havde nu hellere set pladsen anvendt til et joystick. Powerknappen er desuden placeret lidt upraktisk, og du skal ind i en menu for at vælge program.
Der er ingen infoskærm, touchskærmen er lidt sløv, og udvalget af knapper er i den lidt skrabede ende hos Sony.
Kameraerne kan også styres fra en smartphone, og der er mulighed for trådløs billedoverførsel. Det fungerer klart bedst hos Nikon, der med Snapbridge sørger for, at billederne ligger på din smartphone, et øjeblik efter de er taget. Næsten ligeså godt er Panasonics system, mens de andre virkede lidt bedagede i forhold til.
Forrygende fotokanoner
At Sonys kamera har næsten dobbelt så høj opløsning som et par af de andre, betyder ikke nødvendigvis så meget. A7R-III er dog ikke desto mindre lidt en ustoppelig maskine, når det gælder om at få gode skud i kassen. Det skyder hurtige billed-sekvenser, har sikker og præcis autofokus, og så leverer det bare billeder med en skarphed, farvegengivelse og kontrast, der hører til i den højeste ende.
Video klarer det ligeledes på fremragende manér.
https://www.instagram.com/p/BwrgXRgBLY7/?utm_source=ig_web_copy_link
Også Canons autofokus er forrygende. Selv i ret mørke omgivelser sidder den lige i skabet. Det er ikke det kvikkeste på kontinuerlige skud, men billedkvaliteten er upåklagelig. På video halter det dog lidt, med en noget croppet udgave af 4K. Og så er kameraet det eneste uden stabilisering i kroppen. Det gør ikke så meget, så længe du anvender objektiver med stabilisering, men det er langt fra alle, der har det.
Autofokus kan sejle en anelse hos Nikon, der ellers klarer sig ganske glimrende, ikke kun på foto, men også på video, hvor en stærk stabilisering er med til at sikre skarpe resultater.
Lumix S1 gør det bare allround rigtig godt, med fin og alsidig autofokus, samt flotte resultater både i foto og video, dog er detaljeringen ofte en anelse under Sony og Nikon.
Uden gode objektiver kan resten dog være ret ligegyldigt.
Her står navnlig Sony stærkt, da producenten har haft lang tid til at opbygge et virkelig solidt sortiment af kvalitets-objektiver.
Udvalget af dedikerede objektiver er på nuværende tidspunkt ret skrabet hos de andre, men der er flere på vej.
Nikon og Canon har desuden gjort kameraerne kompatible med objektiver fra andre serier i sortimentet, mens Lumix S1 kan bruges med Leica- og Sigma-objektiver.
Canon EOS R
[wp-review id="3117225"]
Nikon Z6
[wp-review id="3117232"]
Panasonic Lumix S1
![Gode objektiver er halvdelen af historien. Panasonics kamera kan kombineres med objektiver fra Leica og Sigma.](https://www.computerworld.dk/uploads/aod/2019/06/panasonic-lumix-s1-1024x768.jpg)
Panasonics kamera kan kombineres med
objektiver fra Leica og Sigma.
[wp-review id="3117239"]
Sony A7R-III
![Sony excellerer med skarphed, flotte farver og flot kontrast. Dertil kommer et stort udvalg af objektiver.](https://www.computerworld.dk/uploads/aod/2019/06/sony-a7r-iii-testvinder-1024x963.jpg)
[wp-review id="3117244"]